J e z i k 4

1. JEZIČNI SUSTAV I JEZIČNI ZNAK

- ljudi se kao društvena bića , međusobno sporazumijevaju - komunikacija : govorom , pismom i gestama

1. 2. 3.

označenik

sadržaj predmet (ili pojam,ako nije materijalna označitelj , znak, izraz

pojam u svijesti imenica, ako je apstraktna) k u ć a - fonemi, riječ

(vidi crtež u knjizi , na kojemu se navedena tri elementa odnose na predmet, pojam i izraz za -kuću-)

-komunikacija se ostvaruje jezikom i jezičnim znakovima

-svojstva nejezičnih znakova proučava semiologija

-sadržaj tj. značenje jezičnih znakova proučava semantika

-jezik je sustav jezičnih znakova

-sadržaj (pojam) i izraz za dogovoreno, utvrđeno: magarac, tovar, osel imaju iste predmet

-onomatopejske riječi su slične u više jezika

-izraz i sadržaj pripadaju jeziku; predmet je izvanjezična zbilja

-jezični znak je jedna ili više riječi: ovca, crna ovca, iz ptičje perspektive

-po stupnju određenosti i jasnoće značenja, riječi se dijele na:

PUNOZNAČNICE (imenice, glagoli, zamjenice, brojevi, pridjevi i prilozi)

NEPUNOZNAČNICE ili GRAMATIČKE RIJEČI – jer služe za povezivanje riječi u rečenici tj. za sintaksne odnose (prijedlozi, uzvici, čestice i veznici)

-LEKSEM = riječ i LEKSIK = svi leksemi jednoga jezika → LEKSIKOLOGIJA ih proučava i opisuje

-leksikologija se kao grana jezikoslovlja formirala tek u prošlom stoljeću

2. Jednoznačnost i višeznačnost leksema (riječi)

-leksem = izraz + sadržaj

-sadržaj: a) JEDNOSTAVAN – jedno značenje: maslina, putnik c) SLOŽEN – više značenja: prozor, učenik	-značenje: a) JEDNOZNAČNICE – jedno značenje (monosemija) d) VIŠEZNAČNICE – leksem s više značenja (polisemija)

-jezik se obogaćuje: višeznačnicama, tvorbom novih leksema i posuđivanjem

-u razvoju jezika nastaju nova značenja leksema-prenesena:

lav – životinja; lav (za čovjeka) = hrabar čovjek

lisac (za čovjeka) = prepreden

-preneseno značenje:

METAFORA

-prijenos po sličnosti: lisac

-leksikalizirana ili okamenjena metafora: jagodica (prsta) ; ogranak (stranke, Matice hrv. i sl.)

METONIMIJA

-prijenos po asocijativnoj povezanosti u vremenu i prostoru: gimnazija - profesori i učenici, zgrada, (vrsta škole)

-leksemi se raščlanjuju na značenjske sastojnice: žena - djevojčica ; time nastaju sinonimi, homonimi, antonimi, hiponimi, hiperonimi

3. Sinonimija

-leksemi koji dolaze zajedno čine sintaktičku okolinu ili kontekst

-nekim se leksemima djelomično podudara značenje; neki od njih imaju šire, nadređeno, značenje

-SINONIMI – kad 2 ili više leksema imaju različite izraze, a sadržaji im se podudaraju djelomično ili potpuno

a) BLISKOZNAČNICE – međusobno zamjenjivi samo u nekim kontekstima, djelomično podudaranje

b) ISTOZNAČNICE – međusobno zamjenjivi u svim kontekstima, potpuno podudaranje sadržaja (značenja)

-u hrvatskom jeziku istoznačnice su rijetke –gotovo ih nema

-sinonimski parovi s posuđenicama: ljekarna-apoteka

-sinonimski parovi iz standardnog jezika i dijalekta: magarac-tovar-osel

-standardni jezik i žargon: glava-bulja-čelenka

4. Antonimija

-postoje parovi riječi koje imaju značenjsku suprotnost (nebo-zemlja, svjetlost-tama, dan-noć)

-imaju ih imeničke, ali i druge vrste riječi:

pridjevi: crn-bijel

glagoli: cvasti-venuti

prilozi: blizu-daleko

prijedlozi: od-do

-kontekstualni antonimi – upotrijebljeni sa stilskom svrhom (imaju takvo značenje samo u tom

kontekstu ):

Sudbina što njemu nalijeva vina,

Tebi će naliti žuči. (D.Cesarić)

-izvan ove pjesme vino i žuč nisu antonimi → ovo su individualni ili kontekstualni antonimi

-povezivanjem antonima nastaju antiteze kao stilske figure  oksimoron (luda pamet; oštroumna ludost)

5. Homonimija

-homonimi – leksemi jednakih izraza (jednako se pišu i govore)

-mogu biti:

OBIČNI ili MORFOLOŠKI:

Moj djed ima pet unuka. > muških (G mn. m.r.) ili ženskih (G mn. ž.r.) → jednak izraz u svim potrebnim

elementima (morfološki homonim - vezan uz građu riječi)

LEKSIČKI: identičan izraz različitih leksema (takvi su rijetki) -kad najmanje dva različita leksema

tj. dvije riječi imaju isti sadržaj ; zovu se homonimski par

homonimi moraju ispuniti sljedeće uvjete:

1) moraju imati različito značenje

2) moraju imati jednak fonemski sastav

3) moraju imati jednaka suprasegmentna (prozodijska) obilježja (naglasci, dužine...)

4) moraju se jednako pisati

-ako se ne pišu jednako, a jednako se izgovaraju → homofoni ili istozvučnice (Rijéka – rijéka)

-ako se razlikuju prozodijski, a jednako se pišu → homografi ili istopisnice (dúga - dűga)

-leksički homonimi su rijetki → neki nestaju jer "smetaju" - iste riječi, pa bi moglo doći do zabune

-nastaju:

1)	posuđivanjem i prilagodbom: pàša (napasanje) – pàša (turski)

2)	tvorbom riječi: (prefiksima i sufiksima) - istupiti- (=izaći), - istupiti (=postati tup)

5)	glasovnim promjenama: zrèti (gledati) – zrèti (sazrijevati)

6)	udaljavanjem značenja i višeznačnica: list (biljke) – list (papira)

6. Vremenska raslojenost leksika

-opći leksik, poznat većini; leksik ograničene uporabe-stručnjaci

-HISTORIZMI – zbog izvanjezičnih čimbenika prešli u pasivni leksik (pristav, barun, kmet - jer više

ne postoje, a ne zbog jezika)

– neki se vraćaju: domovnica, gimnazija, kotar, kuna, poduzeće, županija

-ARHAIZMI – nastali zbog unutarjezičnim čimbenika

-vrste:

zastario leksem: čislo→broj, horugva→zastava

dobio drugi sadržaj: luka (livada) → za brodove i sl., pivo (piće) → vrsta pića

zbog tvorbe: kraljski→kraljevski, ljepost→ljepota

fonemski razlozi: cesar→car, sarce→srce

grafijski razlozi:

Ujević: pjesma Oproštaj→pisana grafijom iz Marulićeva vremena, kao stilsko obilježje:

Oudi usrid luche nasa mlada plafca…

-dio aktivnog i pasivnog leksika (općeg), obostrano prelazi jedan u drugi:

- zastarjelice - nestaju : štetovati (pretrpjeti štezu ) , ferije, fiskultura

- novotvorenice: samoposluživanje, vikendica – ako su tvorene na gramatički pravilan način i ako su potrebne,

postaju aktivni leksik

- pomodnice: dolčevita, kafić

- oživljenice: djelatnik, glede, sveza, bojnik, stožer → vraćaju se

7. Područna raslojenost LEKSIKA

-različita je rasprostranjenost leksema općeg leksika

fonološke i morfološke razlike su rezultat jezičnog razvoja – unutarjezični razlozi

leksičke razlike (raslojenost) – rezultat i jezičnih i izvanjezičnih razloga (politički, društveni…)

-područna podjela leksema:

LOKALIZMI (lat. locum = mjesto) : dubrovački : -gospar- (samo kod njih)

REGIONALIZMI (područje) – područje manje od dijalekta: utvar - u Slavoniji , a - šporet, šparhet - i sl. pos-toji i na više područja

DIJALEKTIZMI (grč. dialektikos) – područje jednog narječja: čakavizmi, kajkavizmi, štokavizmi

-i štokavski leksik nije sav standardan, nego ima štokavizama - bječve (čarape)- koji se u knjiž.jez. ne koriste

-u standardnom jeziku nalaze se i čakavski i kajkavski leksemi:

čakavski: klesar, spužva

kajkavski: kukac, tjedan, rubac

8. Funkcionalna raslojenost jezika

-stilistika proučava funkcionalnu stranu leksema

-vrste stilistike:

fonostilistika – proučava funkcije fonetskih, fonoloških i prozodijskih jedinica

morfostilistika – proučava funkcije morfoloških jedinica

sintaktostilistika – proučava funkcije sintaktičkih jedinica

leksikostilistika – proučava funkcije leksema

semantostilistika – proučava funkcije značenja i promjene značenja riječi

Stil - to je izbor nekog pisca između različitih mogućnosti koje postoje u jeziku, za izricanje istoga sadržaja

-znanstveni – impersonalan, objektivan

-administrativni – (ugovori, rješenja, molbe, ponude..) – ustaljena pravila

-razgovorni : a) kolokvijalizmii – spoj standardnog jezika i dijalekta

b) žargonizmi – koriste ga društvene skupine iste dobi ili profesije

c) vulgarizmi – neprimjereni, nepristojni (gnjida, ljigavac,…)

9. Leksičko posuđivanje

-dodir s drugim jezicima  dolazi do jezičnog posuđivanja

-POSUĐENICE – uzete iz drugih jezika i prilagođene

-razlozi posuđivanja:

kad nema gotovih izraza ( evanđelje, moda, politika, škola,..)

unutarjezični razlozi – doprinošenje jasnoći naših leksema koji su im bliski po značenju:

početak-start

razgovor-intervju

izvanjezični razlozi: političke, gospodarske, kulturne, znanstveno-tehničke veze, zemljopisni dodiri

-izravno posuđivanje: njem. Schlager-šlager

-posredno posuđivanje – preko jezika posrednika – u hrvatskom standardnom jeziku glavni su posrednici

latinski (iz starogrčkog), njemački (iz francuskog i engleskog), turski (iz arapskog, perzijskog, novogrčkog)

-ostali posredni jezici : mađarski (iz njemačkog), talijanski (iz latinskog) (do 1847. u hrvatskom Saboru se govorilo latinski, a od tada -hrvatski)

-posredno: kiosk i regionalizam ćošak – imaju zajedničko podrijetlo (str. 47.)

-riječi posuđene po jeziku posredniku: latinizmi, grecizmi, germanizmi, hungarizmi, rusizmi, bohemizmi (češki), polonizmi (poljski), srbizmi, turcizmi, anglizmi, talijanizmi

-STRANE RIJEČI – navode se u izgovornom obliku, drugom vrstom slova

-vrste posuđenica:

internacionalizmi (europeizmi) – iz klasičnih jezika

egzotizmi – za posebnost naroda (boršć, votka, pončo, bendžo,..)

prevedenice – izravni prijevodi (vodopad-Wasserfall → tvore se prema stranim predlošcima)

10. Prilagodba posuđenica

-prilagođavanje hrvatskom standardnom jeziku

-vrste prilagodbe:

grafijska i pravopisna – iz jezika s latinicom moraju se transkribirati, a iz jezika s ćirilicom – transliterirati; potrebna je i pravopisna prilagodba

fonološka – stranim fonemima daje se što sličnija naša zamjena: cowboy [kauboi] – kauboj, biscuit – biskvit; prilagodba prozodijska suprasegmenta (naglasci i dužine): bistro

morfološka – riječi dobivaju naše nastavke: njem. Kritik = kritika, bokser - (novi sufiks) = boksač, mijenjanje roda : - le reportage (fr. m.r.) = reportaža ; glagoli dobivaju -a, -ti : njem. Fixieren – fiksir-a-ti

prilagodba – djelomična promjena značenja (ili je isto - ranč)

	uže znač	enje: Büchers (kutija, pa puška) = puška, blues (melankolija, pa bluz - glazba) = bluz

	šire znač	enja: nylon (eng.) = najlon ; cogniac (franc.) = konjak

Tako posuđenice mogu biti :

- usvojenice – više ih ne osjećamo kao strane (prilagodile su se na više, na nekoliko načina): boja, car, čamac,

kralj, krumpir, kukuruz, nafta, škola, temelj

- tuđice – nisu se posve prilagodile, ničim se ne uklapaju u standard:

ansambl – suglasnički skupovi na kraju, a i naglasak djeluje kao da je na zadnjem slogu

- show – šou – G. šoua, D šou – nastavci koji nisu u duhu hrvatskog jezika, kao što u ovih riječi jesu u duhu hrv.jez.→ posao-posla, bifea, bistroa

11. Purizam i jezična kultura (leksička norma)

-standardnojezična norma (tj. gramatičke kategorije) : 1. pravopisna (ortografska) , 2. pravogovorna

(ortoepska) , 3. gramatička (fonološka, morfo-

loška, sintaktička), 4. leksička

-jezični purizam ili čistunstvo je posebna skrb za pravilnost standarda, gaji jezičnu kulturu - uz pomoć

stručnih knjiga koje se nazivaju-jezični savjetnici

-načela i kriteriji hrvatskih purista: u ocjenjivanju pravilnosti leksema, mjerodavan im je "narodni jezik" tj. novoštokavski

Oni su protiv novotvorenica (neologizama) i prevedenica koje nisu napravljene prema novoštokavskom tvorbenom uzorku. Neke takve su se ipak zadržale:

hodočasnik (a ne po njihovom: crkvar ili poklonik), latica (a ne cvjetni listić), obvezatan (a ne obavezan), poduzetnik (a ne pothvatnik)

-prihvaćene su i tvorenice: glasovir (umjesto predlagane posuđenice: klavir), mornarica (a ne flota), krasosloviti (a ne deklamirati), oporba (a ne opozicija)

-ostale su i prevedenice kao: kolodvor (prem njem. Bahn-hof), a prema njemu i: domovnica,

gradonačelnik, imendan, prosvjed,..

2. Puristi su zabranjivali uporabu kajkavskih i čakavskih dijalektizama, ali su neki ipak ušli u jezični

standard: huškač (a ne podbadač), podrobno (a ne potanko), pospan (a ne dremovan, sanan), tjedan (a

ne nedjelja ili sedmica), kukac, prah, črčkati,…

3. Puristi se najviše bave posuđenicama. Kroz našu povijest to je bila najučinkovitija borba protiv latinskog,

talijanskog, turskog, mađarskog i njemačkog jezika, te 20-ih godina 20-og stoljeća protiv srbizama sve

do danas, i sada – anglizmi - puristi su protiv onih koji nisu potrebni

-zahtjevi jezičnog purizma se odnose na standardni jezik, a ne na stilski obilježeni tj., ne na književna djela

12. Imena

-onomastika ili imenoslovlje – koristi se etimologijom, dijalektologijom, poviješću, etnologijom

- imena ljudi - antroponimi ; imena mjesta – toponimi

Osobna imena - tragovi još na Baščanskoj ploči: Višeslav, Držiha, Zvonimir, Desimir, Kosmat

-po podrijetlu:

-slavenska: Vesna. Lada	-posuđena: Karlo, Ksenija, Nataša, Olga
-kršćanska: Adam, Ana, Elizabeta, Josip	-pomodna: Sovjetko, Jugoslav, Elvis, Dagmar (ne sklanja se)
-islamska: Hasan, Muhamed	-prevedenice: Beata (lat. beatus=blažen) → Blaženka
-narodna: Borna, Domagoj, Hrvoje, Zdravka	Stjepan (grč. vijenac, kruna) → Krunoslav

Nadimci – najprije nastajali da bi se razlikovali ljudi istog imena

Prezimena – najmlađa, nastaju kad i razvijenije društvo s upravnom službom

-kod nas na prijelazu iz 12. u 13. stoljeće, a posebno u 16. st. odlukom Tridentskog sabora

-podrijetlo hrvatskih prezimena: Anić, Grgurić (od imena); Kovač, Klobučar (od zanimanja); Debeljak (od debeo- osobina)

-latiniziranje - u prošlosti: Ivan Česmički – Janus Pannonius

-pohrvaćivanje - u ilirizmu: Farkaš u Vukotinović, Weber u Tkalčević, Wiesner u Livadić

13. Tvorba riječi

-sve tvorenice među kojima postoji tvorbena veza čine porodicu riječi

-motivirani i	nemotivirani leksemi
hrvatski (od – Hrvat); čovječan (od - čovjek)	Hrvat, čovjek (ne vidi se od čega su nastali)

(imaju korijen ili osnovu i nastavke)

-izvedenice – tvorenice nastale izvođenjem od jednog osnovnog leksema

-složenice – nastale slaganjem dva osnovna leksema: parobrod (par-o-brod) -o- spojnik ili interfiks, mogu

imati i nastavke, kao izvedenice

-najčešća je sufiksalna tvorba, a postoji i pefiksalna i prefiksalno-sufiksalna

-ima slaganja i bez spojnika: crvenperka, zimzelen (crven-Ø-perka)

-složenice imaju jedan naglasak: romanopísac, rovokòpāč

-ako obje sastavnice zadrže svoj naglasak nastaju → polusloženice: lovor-vijénac, spőmēn-plőča

-određivanje koja je riječ složenica, a koja izvedenica → vidjeti od čega je nastala:

domobran < dom-o-bran – složenica; domobranstvo < domobran-stvo – izvedenica od složenice

-sraslice – tvorenice nastale srastanjem dva leksema: dangubiti, blagdan

-preobrazba – pomoćni tvorbeni način → riječi prelaze iz jedne vrste u drugu, fonemski sastav ostaje isti, naglasak i dužina (prozodija) se mogu mijenjati:

pridjev ž.r. mláda → u imenicu ž.r. mlâda	pridjev ž.r. hrvātskā → u imenicu ž.r. Hrvatska
A jed. Imenice ž.r. nà pamet → u prilog nãpamet	pridjev m.r. kraljevski → u prilog kraljevski

14. Tvorba imenica, pridjeva, priloga i glagola

Imenice (vrijedi sve rečeno o tvorbi)

-glagolska imenica nastala sufiksalnom tvorbom (motivirane glagolima, tj. nastale od glagola):

- Ø izvoziti – izvoz, otkupiti – otkup	- anje hodanje, ludovanje
- la izradba, krunidba, gozba	- enje letenje, sjedenje

- te mnogi česti sufiksi: - a (dopuna), - aj (ostvaraj), - ak (početak)

- tvorba etnika:

- ac Vukovarac	- anin Hvaranin
- anac Amerikanac	- čanin Dubrovčanin

- etnici za žensku osobu: Hrvatica, Grkinja, Slavonka

Pridjevi:

- an (blatan)	- en (glazben)	- ovan (svjetovan)
- evan (duševan)	- ičan (ironičan)	- nat (mesnat)
- ast (luckast)	- cat (novcat) …milostiv, krilat	- ov, - ev, -in, -ljev (Turgenjevljev, Jakovljev)
- ni (kišni)	- ani (sunčani)	- ji (kozji)
- inji (pčelinji)	- aći (jahaći, kupaći)

Prilozi:

- ice (domovnice)	- imice (hotimice)	- ke (sjedećke)
- ki (sjedećki)	- ačke (naglavačke)	- as (danas)
- os (jutros)	- us (zimus)

Glagoli

1. Sufiksalna tvorba - tvorbeni nastavak se tada ne nalazi na kraju glagolske tvorenice, nego između tvorbene osnove i infinitivnog nastavka: sjed - a - ti zapis- iva - ti noć - i - ti

- ovakvom tvorbom glagolo nastaju od glagola, imenica, pridjeva, usklika, ali i od zamjenica, brojeva i

priloga

a) - od glagola se tvore imperfektivizacijom ( od svršenoga > nesvršeni ) : pasti > pad - a - ti

- perfektivizacijom , koja je rjeđa, ( od nesvršenog > svršeni tj. perfektivni) : kucati > kuc - nu - ti

b) - od imenica : mašt - a - ti mast - i - ti lak - ira - ti (nastavak - ira - stranoga je podrijet-

la i veže se uz imenice stranoga podrijetla kao što je lak, a u razgovornome jeziku

može i uz imenicu hrvatskog jezika - nog - ira - ti

c) - od pridjeva : žut - j e - ti jač - a - ti (pokaži glasovnu promjenu ! )

d) - od usklika : muk - a - ti cik-nu-ti šuš-ka-ti

2. Prefiksalna tvorba - najčešći način tvorbe glagola s ukupno 19 predmetaka; evo nekih :

do- dopisati, iz- izmisliti, na- napisati, po- popisati, za- zapisati , pod- podmazati,

pre- prepisati, pri- pripisati, u- upisati……

3. Prefiksalno-sufiksalna tvorba je najrjeđi način tvorbe : o-zvuč-i-ti (po čemu znamo da je -i- sufiks, a

ne dio infinitivnog nastavka ?)

4. Perfektivizacijsko-imperfektivizacijski niz - više glagola od jednoga : pisati, prepisati, prepisivati, isprepisivati,

poisprepisivati

15. Frazem

Ova tvornica je trn u peti hrvatskom turizmu.

Osjetio je trn u peti koji ga bocka. – ali može i:

Osjetio je bol u peti ili trn u stopalu. (sada to nije frazem)

-oblike : trn u peti, medvjeđa usluga, stari lisac, plivati nizvodno uvijek upotrebljavamo kao cjelinu – FRAZEM

-FRAZEM je višečlana jezična jedinica koja se u govoru uvijek koristi kao cjelina (grč. phrasis = izraz), tj. na

isti način, uvijek isti sastav leksema(riječi)

-veza među leksemima koji čine frazem je slobodna (nemaju logičnu povezanost) :

medvjed i usluga, trn i peta

-veza leksema je frazem samo ako ispunjava nekoliko uvjeta:

1) veza među leksemima jednog frazema je stalna (vidi primjere ↑)

2) frazem ima najmanje dvije punoznačne riječi:

jabuka razdora	velika zvjerka	plivati nizvodno

(prepoznaj i objasni punoznačnice!)

3) semantički uvjet: sastavni dijelovi frazema nemaju povezano značenje nego zajedno dobivaju novo značenje

(vidi primjere)

4) frazemi moraju biti tako čvrsti i jasni da u kontaktu imaju vlastitu sintaktičku funkciju:

	kao subjekt: Među njima je jabuka razdora. (Još!)

	kao predikat: Tvornica je trn u peti. (Još!)

	kao priložna oznaka: Kuć	a mu je Bogu iza leđa. (Još!)

(Vidi veliku definiciju frazema na str. 85!)

-frazemske inačice (sinonimi): trn u peti – trn u oku (Još!)

-frazemske višeznačnice (ponovi!): od Adama i Eve > može značiti da :

Neki običaji traju još od Adama i Eve. (od davnine) ili

On uvijek priča od Adama i Eve. (nadugačko i naširoko)

-frazemski antonimi: živjeti na kruhu i vodi – živjeti kao bubreg u loju

-frazemi i purizam – mnogi su frazemi nastali u narodu pomoću posuđenica koje ostaju, jer bi zamjena narušila značenje:

gutati knedle	imati putra na glavi

16. Podrijetlo i vrste frazema

-nastali usmenom predajom (to je trajalo duže)

-nastali pismenom predajom (širili se brže)

-razvrstavanje prema vrsti punoznačnica u frazemu:

glasno misliti
nemati kud ni kamo
div na glinenim nogama
jako kao grom

-zato se prema vrsti riječi kojoj pripada središnja punoznačnica dijele na:

imeničke, glagolske, pridjevske, priložne

(nekada je teško utvrditi središnju punoznačnicu)

(lakše je utvrditi vrstu kad više punoznačnica pripada istoj vrsti)

-primjeri za navedene vrste kad više riječi pripada istoj vrsti:

kamen surađuje, bog i batina	-imenički
mrtav umoran, gol i bos	-pridjevski
vedriti i oblačiti, vezati i driješiti	-glagolski
danas sutra, ovda onda	-priložni

-frazemske sraslice → bar jedna od sastavnica nema leksičko značenje:

mile lale (prijateljski)

šuć buć pa prolij (i ovako i onako)

nema tu trt-mrt (nema izgovora)

-podjela frazema po sintaktičkoj građi:

- frazemi rečenice: Svi njegovi poslovi su samo trla baba lan da joj prođe dan.

Stvari su se odvijale tako da pukneš od smijeha.

- frazemske sintagme: Čitam djela majstora od pera.

Ni za živu glavu ne idi tim pravcem.

-podjela po podrijetlu i starosti:

iz indoeuropskog prajezika i praslavenskog jezika

frazemi nastali u povijesno vrijeme hrv. jezika → dodirne točke sa susjednim jezicima:

-slovački: trn u oku (ima ga i u tal., njem. i eng.)

-talijanski: praviti se nevješt (Englez i sl.), ali i kod drugih

-fonemi s nacionalnim obilježjem: mirna Bosna, od Kulina bana (od davnine), ispraviti krivu Drinu

-prevedeni frazemi:

iz Biblije: čekati mànu s neba, kroz ušicu igle, Judin poljubac

iz drugih kultura: homerski smijeh, Gordijev čvor, prijeći Rubikon

17. Leksikografija

-broj leksema i njihovo značenje u toku vremena se mijenjaju; ljudi ih ne mogu sve znati u pamćenju, pa ih treba popisati i tumačiti

-to se radilo i prije postojanja tiska

-GLOSARI – prvi, rukopisni rječnici (grč. glōssa = jezik)

-pojam RJEČNIK = samostalni popis leksema nekog jezika s objašnjenjem njihovog značenja, a mogu biti i leksemi nekog jezika s njihovim ekvivalentima u jednom ili više stranih jezika

-hrvatski nazivi za pojam rječnika u toku povijesti jezika: dikcionar, glosar, gazofilacij, leksikon, vokabular;

ali i - nazivi po postanju hrvatski: blago jezika, ričopis, ričoslovnik, rječosložje, slovar

-LEKSIKOGRAFIJA – umijeće sastavljanja rječnika
-LEKSIKOGRAF – sastavljač i obrađivač rječnika

-podjela rječnika:

-osnovna:

ENCIKLOPEDIJSKI	i	JEZIČNI RJEČNICI
-po opsegu: -enciklopedije -leksikoni	-po sadržaju: -opći -posebni	-općejezični -posebni ili specijalni -dvojezični -višejezični

-ENCIKLOPEDIJA – obično abecednim redom daje sustavan pregled svih grana ljudskoga znanja ili pojedinog dijela znanja

-LEKSIKON – priručnik koji obično abecednim redom daje sažetu obavijest o različitim pojmovima, osobama,

povijesnim događajima i stručnim nazivima

-opće enciklopedije i opći leksikoni: daju obavijest iz svih područja ljudskog znanja, a posebni – iz samo jedne grane

-općejezični rječnici: sadrže lekseme općeg, tj. općeuporabnog leksika i najproširenije stručne lekseme

-posebni:

a) Rječnik stranih riječi; Rječnik osobnih imena; Rječnik homonima; Frazeološki rječnik

b) terminološki rječnik – stručni nazivi ili termini neke struke ili znanosti (tehnike, filozofije, psihologije...)

-podjela po broju jezika:

jednojezični (leksemi se tumače izrazima dotičnog jezika ili su samo popisani)

višejezični	(str. 94./107., (primjeri- ! vidi, sjeti se )

-natuknica – leksem koji se objašnjava (tj. riječ koju smo pronašli, koju smo tražili )

-odrednice – slijede iza natuknice (gramatičke odrednice, etimološke, stilističke)

18. Hrvatski rječnici

-9. st. – prvi, skromni glosari

-od 15. st. – leksikografska djela stranih autora, npr. na lat.-arap.-grč.-hrv. o ljekovitom bilju s crtežima – prvi slikovni rječnik, ili njem. iz 16. st. koji u višejezičnom rj. sadrži i hrv. jez.

-16. st. DICTIONAR, Faust Vrančić – 1595. g. – rj. na 5 najuglednijih eu. jezika ovim redom : lat., tal., njem.

"dalmaticae" , čit. - dalmatike (dalmatinski – čak. ik. s nešto štok.), mađ.

- 17. st.

Blago jezika slovinskoga, Jakov Mikalja – trojez.: hrv., lat., tal. (Dubrovnik, štok.); na početku je kratka

gramatika pisana prema Kašićevoj, i pravopisna rasprava o ortografiji, tj. načinju pisanja

Dikcionar, Juraj Habdelić, kajk. (Graz, 1670.) – dvojezični hrv.-lat., za učenike isusovačke gimnazije

Gazophylacium (= riznica), Ivan Belostenec (tiskan, tj. objavljen tek 1740., lat.-hrv. i hrv.-lat. – ozaljski

književni krug - imaju hibridni trojezik. To je enciklopedijski rječnik)

-18. st.:

Dikcionar, Ardelio Della Bella (Mleci, tal. -lat. -ilirski rječnik.) (štok. jekavica – Dubrovnik, sadrži nar.

poslovice i fraze)

(iz 17.st . Gazophylacium Ivana Belostenca, tiskan je tek 1740.)

Rječnik – leksikon, hrv., njem., mađ. - Franjo Sušnik i Andrija Jambrešić ( isusovac), kajk. s nešto

štok. i čak.

-19. st.:

-franjevac Joakim Stulli, najopsežniji i najvredniji rječnik, trojezični hrv.-tal.-lat., štok. ijekavica: njegovo

leksičko blago utjecalo na hrv. preporodnu književnost (iz 18. st., ali je tiskan poč. 19. st.)

- iz hrv. nar. preporoda najvažniji je rječnik Ivana Mažuranića iz 1842. g. → Slovnik – uvažava hrv. leksičku

baštinu i iz svih hrv. krajeva, ima i tvorbe novih riječi

- Bogoslov Šulek (rodom Slovak) – publicist, prevoditelj, prirodoslovac i leksikograf → Njemačko-hrvatski

rječnik i Hrv.-njem.-tal. rječnik znanstvenog nazivlja – sadrže novotvorenice, prilagođenice i

posuđenice iz slavenskih jezika (najviše češkog)

- Dragutin Parčić – u južnoj Hrv. ima ulogu koju Šulek ima u sjevernoj; surađuju i povezuju hrv. sjever i jug, J.

Parčič razvija stručno nazivlje i bavi se tvorenicama

- u drugoj pol. 19. st. bile su i pripreme za jednojezični hrv. rječnik u izdanju tadašnjeg JAZU → 1. svezak 1870. g.

Rječnik hrvatskoga ili srpskog jezika, rad na njemu trajao preko 100. g.

-1876. prestao rad na njemu – nedovršen → to je tzv. Akademijin rječnik - to je najopsežniji hrv. rječnik, ali

bez dovoljne zastupljenosti hrv. leksika iz vremena poslije preporoda

19. Hrvatski jezik u 20. st.

-okolnosti: brži razvoj kroatistike, mijenjanje državnih tvorevina s različitim ideologijama

- razdoblja :

1901-1918. g. – utjecaj hrvatskih vukovaca

-fonološki pravopis Ivana Broza 1892. - Hrvatski pravopis – dok korijenskim pravopisom pišu rijetki

(braća Antun i Stjepan Radić, pravaši i dio HSS-a)

-u školama: Maretićeva gramatika i stilistika hrvatskoga ili srpskoga književnog jezika

-1901. Broz - Ivekovićev Rječnik hrvatskoga jezika

Jezik vukovaca zanemaruje hrvatsku književnu baštinu i suvremenu književnost – temelji se na Vuku,

Đuri Daničiću i narodnoj književnosti, a nema nekih svakodnevnih, običnih hrvatskih riječi

1918.-1941. g. - Kraljevina SHS, raspad Austro-ugarske monarhije

-položaj hrvatskog jezika nepovoljniji – neko vrijeme postoji čak i → srpsko-hrvatsko-slovenski jezik

-srpski jezik je službeni na cijelom području → unitarizam (pripomogli mu pisci: Krleža, Ujević, A.B. Šimić)

-1928. – komisija za zajednički pravopis s rješenjima iz srpskog pravopisa

-po tim naredbama Boranić radi Pravopis hrvatskosrpskog jezika (1929.)

-ali, hrvatska javnost ga ne primjenjuje → protiv takvog jezika sada je i bivši vukovac T. Maretić

-1936. g. osnovano Društvo "Hrvatski jezik" (T. Maretić), a časopis "Hrvatski jezik" uređuje Stjepan Ivšić (izlazi samo godinu dana)

1939. Banovina Hrvatska – poboljšava se položaj hrvatskog jezika

-vraćen Boranićev Pravopis hrvatskoga ili srpskoga jezika kakav je bio prije 1928. g.

-S. Ivšić priređuje (4. izdanje) Florschützove Gramatike hrvatskoga ili srpskoga jezika (najbolja tada)

-Petar Guberina i Kruno Krstić – prvi razlikovni rječnik -Razlike između hrvatskoga i srpskoga književnog jezika

-1941. g. prvi svezak Hrvatske enciklopedije (Mate Ujević)

-ni za Banovine hrvatski jezik nije ravnopravan srpskom (npr. u vojsci)

10.4.1941. – 5 mj. 1945. – NDH

-Hrvatski državni ured za jezik – brine se o čistoći hrvatskoga jezika i unosi riječi iz hrvatske baštine, zamjenjujući posuđenice: mirisnica za parfumerija, primka za revers, te novotvorenice: krugoval za radio, munjovoz za tramvaj…., ali ne prihvaća sve nove prijedloge koji nisu primjereni

-S. Ivšić počinje raditi Rječnik hrv. književnog jezika ali zbog rata i novih okolnosti poslije rata, nije napravljen

-Ponovno je uveden hrvatski korijenski pravopis (također bez pretjeranosti)

-kao privremeni pravopis sastavljeno je 1942. g. Koriensko pisanje

-Blaž Jurišić 1944. g. – Nacrt hrvatske slovnice (gramatika, 1. dio)

-poslije 1945. u nas se o tom jezičnom razdoblju govorilo s negativne strane i isticalo samo neka jezična rješenja , bez cjelovitoga objektivnog uvida

5 mj. 1945. – proljeće 1990.

-niz epizoda s povoljnijim i nepovoljnijim razdobljima, ovisno o političkim gibanjima

-u prvim poratnim godinama – samo formalno nastala jednakost svih jezika – vraćen Boranićev pravopis

-1954. g. tzv. Novosadski književni (jezični) dogovor – kao rezultat jačanja unitarizma → ponovno jača ujedinjavanje hrvatskoga i srpskoga jezika na štetu hrvatskoga

-zaključci toga dogovora :

-jedan jezik s dva izgovora: ijekavskim i ekavskim

-u nazivu jezika istaći oba sastavna dijela

-pisma (ćirilica i latinica) su ravnopravna, uče se oba u školama

-izgovori ekavice i ijekavice su ravnopravni

-1960. g. – u latiničkom i ćiriličkom izdanju > Pravopis hrvatsko-srpskog književnog jezika - kao rezultat Novosadskog dogovora → zamijenio je dotadašnji Boranićev

-Matica hrvatska i Matica srpska zajedno izrađuju Rječnik hrvatskosrpskoga književnog jezika→ kritiziran kod nas 1968. pa rad na njemu prestaje

-1966. kod nas počinje obračun s unitarizmom, pa…

-1967. g. (13.-17. ožujka objavljena) Deklaracija o nazivu i položaju hrvatskoga književnog jezika → traži se stvarna jednakost jezika

-u Hrvatskoj uporaba hrvatskog jezika u skladu s tim→hrvatski u školama, novinarstvu, javnom i političkom životu

-službe, nastavnici i javni radnici , bez obzira na narodnost, moraju upotrebljavati književni jezik sredine u kojoj djeluju

-Deklaracija je osuđena, potpisnici kažnjeni kao hrvatski nacionalisti

-s Deklaracijom je počelo HRVATSKO PROLJEĆE

-1971. g. Babić – Finka – Moguš : Hrvatski pravopis ("Londonac"), zabranjen s početkom političkih progona, a jezik je hrvatski ili srpski sve do 1990.

-još 1952. g. Hrvatsko filološko društvo počelo u Zagrebu izdavati časopis Jezik

-nekoliko gramatika (1945.-1990.):

- Brabec - Hraste – Živković (za škole) : Gramatika hrvatskosrpskoga jezika (1963.?)

- 1966. Težak – Babić: Pregled gramatike hrvatskog jezika

- 1979. Priručna gramatika hrvatskoga književnog jezika, skupina autora

- 1986. R. Katičić: Sintaksa hrvatskoga književnog jezika, S. Babić: Fonetika i fonologija, i

S. Babić : Tvorba riječi u hrvatskom književnom jeziku

-1986. Anić – Silić: Pravopisni priručnik hrvatskoga ili srpskoga jezika

-1976. nakon 100 godina dovršen je Akademijin Rječnik

-od 1985. je počelo izdavanje Rječnika hrvatskog književnog jezika od preporoda do I.G.

Kovačića (počeo Julije Benešić)

od 1990. do danas

-Ustavom Republike Hrvatske oživjelo bavljenje jezikom, a dogodile su se velike promjene u odnosu

prema hrvatskom jeziku nakon Domovinskog rata, otkad se hrvatski jezi ne kreira u Beogradu :

-1991. g. – 1. izdanje Hrvatskog pravopisa, Finka – Babić – Moguš (Londonca iz 1971.g.)

u međuvremenu izašlo 6 izdanja (do 2002.g.)

-1991. Akademijina gramatika (ujedinjena Katičićeva i Babićeva iz 1986.g. s povijesnim pregledom i

glasovima, morfologijom i sintaksom - vidi naslove iz 1986.g. )

-1991. Rječnik hrvatskoga jezika, Vladimir Anić

-nekoliko razlikovnih rječnika – najpoznatiji je Vladimira Brodnjaka

- 1999. izašao je veliki Jezični savjetnik Instituta za hrvatski jezik i jezikoslovlje grupe autora , a izašlo je

i nekoliko izdanja malog jezičnog savjetnika pročelnika katedre za hrvatski jezik iz Zadra prof Mile

Mamića, sastavljen prema jutarnjim radio - emisijama o jeziku - kako govorimo